Subtitrarea realizată de Avocatul31 www.subtitrari-noi.ro
Michael, e bine că suntem doar pe jumătate înrudiți,
pentru că îți spun eu, este ceva în neregulă cu tine.
Nu știu de ce mama nu ți-a făcut teste. Nu știu ce este în neregulă cu părul tău.
Dar știi ceva? Trebuie să faci ceva cu mintea aia a ta.
Știi, Michael, dacă nu mi-ai displace atât, mi-ar fi probabil frică de tine.
Pentru că cei ca tine ajung rău.
Înainte să-ți dai seama, ai un pistol la tâmplă.
Exact, m-ai auzit. O mai spun o dată. Ești un nimic!
Amintește-ți asta!
V-am spus că asta nu este ceea ce îmi doream?
Vroiam să par... nu știu... să arăt bine când mă vedeați pentru prima dată.
Dar, dacă o să vă spun povestea vieții mele,
m-am gândit să v-o spun cu mai mult realism.
Cum sora mea, Teresa, m-a împins pe scări...
Nu prea m-am încadrat în familia mea.
Întotdeauna am fost proscrisul.
Sunt precum o fată albă printre "monștrii".
- Bună, urâtule. - Bună, mamă.
Mi-a spus că îmi spune "urâtule" ca să mă împiedice să fiu încrezut. Funcționează.
Deci... ar trebui să am șase ani.
Dar m-am gândit să vă spun povestea mea fiind mai mare...
Am vrut să v-o spun la vârsta de 26 de ani,
pentru că... după cum vedeți, povestirea vieții mele poate fi puțin periculoasă.
Ce s-a întâmplat Mike, te-ai împiedicat de ceva?
Da... cred că de buza ta inferioară...
Mike, fraierul... Mike, fraierul...
Da, măcar nu sunt atât de patetică încât să râdă copiii de mine.
Măcar eu nu sunt o fată de 17 ani cu un copil ilegitim.
Am 18 ani! Prostule!
Oprește-te, las-o în pace pe sora ta.
Nu-i așa că v-ați dori ca asta să fie familia voastră?
O soră care-și învață fiul ilegitim să mă urască tot atât de mult cât mă urăște și ea,
o mamă care mă insultă, ca să mă protejeze de o mândrie care nu există.
Mai este și tata, totuși... El mă place.
Priviți...
- Salut, băiete... - Salut, tată.
Bine... în regulă...
Poftim.
- Ce faci cu șapca mea? - Tu mi-ai pus-o pe cap.
Haide, prietene.
Mi-a plăcut cadoul... și îmi place să-i port șapca.
Îți place asta?
Uite, uite...
Când popocornul costa 5 cenți, iar sucul doar 10,
lumea venea din toate colțurile orașului ca să vadă filmele.
Mike, când eram de vârsta ta, adoram să mă uit la filme.
Poți să stai toată dupăamiaza.
Ghidul Tv spune că filmul de astăzi va fi "The Outlaw" cu Jane Russell.
Este "vă, va voom"?
Este "va, va, woom".
Nu-i spune mamei asta.
Care dintre ele îți place?
- Aia. - Sunt gata într-un minut.
- Te-ai descurcat bine la școală astăzi? - Da.
Mi-am terminat lecțiile înaintea tuturor,
așa că d-șoara Johnson m-a lăsat să mă joc restul zilei.
Da!
Să fie o lecție pentru tine, Mike. Dacă ești deștept, primești o recompensă.
Deștept? Mike nu este deștept.
Bună, tată.
Teresa, să nu faci prostii astăzi, bine? Uită-te la Mike.
De ce crezi că aș face ceva prostesc?
Ai rămas însărcinată, nu?
- De ce râzi? - De ce a spus tata...
Tata nu a spus nimic amuzant.
Dacă erai deștept, ți-ai fi dat seama de asta.
Dar stai doar acolo și râzi aiurea.
- Ca un prost. - Nu sunt un prost!
Vezi, din cauza asta nu te-au dorit.
Gata, ajunge.
Nu au mai vrut copii când s-au căsătorit, pentru că mama mă avea deja pe mine.
Am spus ajunge!
Le-am spus să nu te aducă acasă de la maternitate.
Nu știu de ce nu m-au ascultat...
Sunt gata.
- Mamă, nu te schimbi? - M-am schimbat, mi-am pus curea.
Asta mi-a dat Dumnezeu.
Nu văd niciun motiv să schimb ceva. Tu așa crezi?
Dacă asta vrei...
Ne întâlnim cu cunoscuți.
Știu cum arăt. Știu că nu sunt înzestrată de Dumnezeu.
Închide gura, Michael.
- Mamă? - Ce?
- Tu și cu tata nu ați mai vrut copii? - Nu, nu am mai vrut.
Teresa ți-a spus să nu mă mai aduci acasă de la maternitate?
A spus să te aduc acasă numai dacă ești drăguț.
Te-am adus acasă indiferent...
Nu te pregătești de plecare?
Vă întrebați probabil de ce acest mic incident nu m-a făcut
să-mi pierd și ultima fărâmă de stimă pentru mine.
Dar... eram tânăr. Și aveam speranțe.
Și era posibil să fi fost adoptat...
Majoritatea copiilor de șase ani se joacă cu jucării.
Eu mă jucam "de-a biroul".
În camera mea nu erau doar prieteni, erau și asociați de afaceri,
colegi, un birou, un BMW, o soție...
Ce fraier sunt... Dar serios, ce altceva puteam fi?
Adică, nu aveam niciun prieten, mi-ați cunoscut familia...
Totul în perioada asta era groaznic.
Așa că... priveam spre viitor.
Mult în viitor...
Iisuse, o să întârzii...
Biroul d-lui Michael Reed. Ce? Despre ce vorbești?
Cum adică credeai că este altcineva?
Nu este altcineva! Înțelegi?
Înțelegi ce-ți spun?
Muncesc până nu mai pot în biroul ăsta!
Super.
Îți spun, fratele meu mai mic
este cel mai ciudat băiețel de șase ani din întreaga lume.
Știi, nici măcar...
Părinții mei îl laudă întotdeauna. "Michael este foarte talentat"
În sfârșit...
A venit cineva la școală să se intereseze de mine?
Știi, uneori cred că Mike este alb.
Pentru că numai albii au timp să-și imagineze diverse chestii.
Negrii sunt prea ocupați ca să le realizeze.
Nu, nu... Trebuie să... Trebuie să plec, vorbim mai târziu.
Mulțumesc! Noapte bună.
Teresa s-a mutat nu la mult timp după asta, ceea a fost grozav.
Pentru că... aveam altă problemă cu care mă confruntam.
Școala este ușoară pentru mine.
În special clasa a cincea... Haide...
Așa că, desigur, copiii râdeau de mine...
Și mai și eram bănuit de profesori de copiat.
Michael, ai copiat la testul ăsta? - Nu.
- Du-te în biroul Directorului? - Acum?
Da.
Așa că pentru o perioadă scurtă de timp,
sunt puștiul rebel care este mereu în biroul Directorului.
Este clasa a cincea, nimeni nu știe de ce sunt aici, dar totuși...
e nasol, sunt în biroul Directorului, sunt "rău".
- Mi s-a spus că ai copiat la test. Așa e? - Nu.
- Nu spune nimeni că ai... - Copiat?
- Ai copiat? - Nu.
Tocmai v-am spus că nu am copiat.
Așa că Directorul a hotărât, în înțelepciunea lui infinită,
că trebuie să fiu foarte deștept ca să termin testul atât de repede.
Trebuie să fii foarte deștept ca să termini testul atât de repede.
- Dacă peștii înoată în deșert... - Peștii nu înoată în deșert.
Bine, în regulă. A fost ușor, oricine își dădea seama.
Bine, bine, deșteptule...
- Cât fac 19 înmulțit cu 7? - 133.
Bine, deșteptule...
Crezi că le știi pe toate? Să vedem ce știi.
Un avion se prăbușește la granița S.U.A.-Canada.
Jumătate dintre pasageri sunt americani.
Cealaltă jumătate, canadieni.
Unde ar trebui înmormântați supraviețuitorii?
Odată ce au realizat că nu copiam, toată lumea s-a înspăimântat puțin.
Ce vezi aici, Michael?
Depinde. Dacă privesc în centru, văd o vază,
dar dacă privesc în lateral, văd fețe de oameni.
Michael, poți spune pe litere "revolver"?
Este la fel și dacă faci asta și de la coadă la cap?
Nu. De la coadă la cap, ar trebui schimbat "o" cu "l".
Michael, o să-ți spunem mai multe cuvinte.
Aș vrea să spui cuvântul opus fiecăruia,
dar cuvântul pe care mi-l spui trebuie să înceapă cu litera "c".
- Ești pregătit? - Bine.
- Deschis. - Constrâns.
- Fierbinte. - Călduț.
- Mărit. - Concentrat.
Este amuzant.
- Curaj. - Frică.
Nu, am greșit... "Calm". Scuze.
Nu este rău pentru un copil de 10 ani, nu?
Cum trebuia să rămân după ore pentru toate astea,
mama a crezut că trebuie să fi făcut eu ceva rău.
Ce?! Nu...
Dar este negru! Ești sigur?
Ce este?
Ce?
Dar este urât, sunteți siguri?
Nu am știut că mi s-a făcut un test de inteligență
până nu am fost împins într-un autobuz și condus acasă.
Am fost informat că urma să nu mai duc la școala aia,
și că urma să mă duc la o școală a bogaților din vecinătate,
împreună cu toți copii deștepți.
Care din întâmplare erau toți albi.
Se aruncau multe baloane cu apă în cei de acolo.
Credeai că ești deosebit, urâtule, pentru că te duci la o școală de albi?
Așa a fost și pentru tine prima zi la școală?
Să-ți spun ceva. Un singur test nu demonstrează că ești inteligent.
Ba da. Dacă este un test de inteligență.
Care este coeficientul meu de inteligență?
Dacă ești atât de inteligent, ghicește.
La început am fost îngrijorat că puștii albi mă vor urî că eram cu ei.
Au fost drăguți cu mine.
Toată lumea era interesată să se asigure
că mă simțeam bine, acceptat...
Ceea ce era cu mult mai mult decât făcuseră copiii din cartierul meu.
Și deja îmi plăcea nouă muzică
pe care o ascultau copiii din noua mea școală. Asta mă ajută.
Chiar îmi plăcea aici.
Adică nu numai că am fost acceptat. Eram și popular.
Sunt negru.
Nu știam că este posibil să fii și negru și popular.
Erau bătuți și vânduți ca o marfă.
Au fost smulși din familiile lor.
Asta a fost atrocitatea sclaviei strămoșilor noștri.
Michael, vrei să vii aici să spui câteva cuvinte din partea tuturor negrilor?
Nu.
Ei bine, ce putem face
pentru tine și pentru ai tăi?
Gândește-te bine.
Poate niște bani...?
Toată lumea sus. Dați-i niște bani lui Michael. Repede.
Repede, repede, repede!
Nu, nu... Glumeam doar.
Doar nu ați greșit voi cu ceva.
Plus că America s-a dovedit a nu fi un loc atât de rău.
Ce fac? Încerc să-i fac să se simtă mai bine în legătură cu sclavia.
O să vă comunic rezultatele testului de ieri.
Vroiam să urmez un colegiu bun, împreună cu toți prietenii mei,
și să devin un arhitect.
Lucrurile se aranjau foarte bine pentru mine.
- Ce?! - Nu, din nou...
Michael...
Rezultatul tău la testul care ți s-a dat
este mai bun decât al oricărui elev care a urmat școala asta.
Dar sunt negru. Și urât...
Sunteți siguri?
Dumnezeule, Dumnezeule... Haide Michael.
- Haide. - Nu vreau să merg, îmi place aici.
Au spus că trebuie să te duci la o școală de copii supradotați,
ca mintea ta să primească o stimulare adecvată.
Și să te ridici la potențialul tău adevărat.
Haide...
Bine, bine...
Treci acolo.
Îmi uram afurisitul de potențial.
Salut.
- "Bine, tu ce mai faci?" - Asta a fost o încercare de umor?
Ce încercare proastă...
Ai permisiunea decanului să mergi la Princeton?
Ăsta este un colegiu. Pe malul estic al Oceanului.
Pentru că dacă nu ai permisiunea, nu văd rostul de a vorbi cu tine.
Da, uram școala cea nouă.
Copiii ăștia supradotați erau nepoliticoși și aroganți.
Iar mâncarea era ridicolă.
Masa!
Mă simțeam groaznic, iarăși nu aveam prieteni.
Așa că notele mele au scăzut puțin.
Mama, ca de obicei, mă susținea...
Ar fi bine să nu o dai în bară.
Copiii se duc la școala aia și devin avocați.
Nu vreau să devin avocat, mamă. Vreau să devin arhitect.
Un ce...? Arhitect...
Ce tot vorbești? Arhitect...
Toate clădirile sunt deja construite.
Nici măcar nu știi să desenezi.
Nu, o să devii ceva prin care o să poți să ai grijă de mine și de tatăl tău.
O să te faci doctor.
- Credeam că mă fac avocat. - Nu fă pe deșteptul cu mine, băiete.
Păstrează-te pentru școală.
Va trebui să depui mai mult efort doar ca să rămâi acolo.
Ce s-a întâmplat? Deșteptul nu s-a putut încadra la noua școală?
Spune pe litere "ilegitim".
Teresa?!
Ai pus tu... rufele colorate cu cele albe?
Am crezut că aparatul le sortează.
De ce nu gândești? Niciodată nu faci asta.
Niciodată nu gândești.
Păcat că nu ai și tu ceva din inteligența fratelui tău.
- Michael nu este inteligent. - Ba da, Teresa, este.
Atunci de ce este încă leșinat?
Știi că vor să-l sară două clase?
Ceea ce este bine, pentru că va însemna că cineva
din familia asta va câștiga în sfârșit niște bani buni.
Dumnezeu știe că nu eram pregătită pentru un copil atât de special.
Haide, adu asta, să-ți arăt cum se repară.
Vino cu mine.
Ea este unul dintre motivele pentru care ajunsesem să urăsc Philadelphia.
Noroc cu tata. Și el ajunsese să o urască.
- Hei, tată? - Hei...
- Ești obosit? - Da, Mike, sunt obosit.
Sunt obosit toată viața.
Vreau doar să mă uit puțin la televizor, fiule.
- Pot să mă uit cu tine? - Da.
- Ce film e asta? - "Dark Passage", cu marele Humphrey Bogart.
Ce s-a întâmplat, tată?
Trupul ăsta a îmbătrânit.
Când o să fii de vârsta mea, fiule, trupul tău o să înceapă să te trădeze.
Nu o să te mai poți mișca așa cum vrei.
Din cauza aia folosești seringile, nu? Ca să-ți faci insulinația.
Insulina, fiule.
Mai scutiți-mă. Nu știam totul. Aveam zece ani.
Da... Nu a fost ziua mea cea mai bună.
Când a apărut filmul ăsta prima dată... Nu-i spune mamei tale...
Da... vremea din California...
26 de grade în mijlocul iernii...
Bunica ta... locuiește acolo.
Într-un orășel numit Oksnad.
Nu o duce prea bine.
Când am să ies la pensie, trebuie să ne mutăm acolo să o ajutăm.
Știu că nu o cunoști prea bine.
Dar ești inteligent. Ei îi place asta.
Poate într-o bună zi o să ajungi cineva.
Și ea a vrut ca eu să ajung cineva.
Da... toată lumea vrea să ajungă cineva.
Dacă toată lumea ar fi cineva, termenul ăsta nu ar mai exista.
Nu știu, Michael...
Este în regulă, tată.
Ne mutăm în California.
- Fără vânt rece. - Fără țevi de apă înghețate.
- Fără ierni reci. - Fără Teresa.
- Stai... Ea nu vine, nu-i așa? - Nu-i spune mamei.
Uite...
Deci urma să ne mutăm în California.
Ceea ce însemna că sora mea nu putea trece pe acolo în fiecare săptămână
să mă împingă pe scări, de dragul vremurilor trecute.
Puteam trece peste asta...
Haide. Trebuie să plecăm ca să scăpăm de traficul aglomerat.
Tată, vor multe lucruri super de văzut pe drum, nu?
- Sigur. Stai în spate. Să mergem, bine? - Bine.
Nu am mai fost plecată din Philadelphia,
decât de 6-7 ori, când am fost plecată la Jersey.
Acum o să vezi cum arată și restul lumii.
Ca să pot vedea restul lumii, trebuie să-mi părăsesc tot ce îmi este familiar.
Vii să-mi deschizi portiera? Știu că mă auzi când îți vorbesc.
Lasă, o să o deschid singură, așa cum fac de fiecare dată.
Ai cheile?
- Ai cheile? - Am cheile chiar aici.
Știi cât de greu poate fi?
Nici măcar nu locuiești în cartierul ăsta!
Nu mai da din mână. Nu mai da! Îți place așa?
Bine faci că îți ridici geamul.
Michael?
Hei, mamă... Știi pe lângă ce o să trecem?
Marele Canion.
Nu avem nici timp și nici bani
ca să oprim la toate atracțiile de pe drumurile mici.
Nu este o atracție de pe un dum mic.
Uite, scrie chiar aici. "Este cea mai mare minunăție naturală din țară."
Este o groapă.
- Nu e o groapă, este o minunăție naturală. - Este o groapă.
Michael, trebuie să înveți să apreciezi mai mult ceea ce ai.
O să locuiești acolo unde majoritatea oamenilor doar visează.
Avem un program făcut, îl respectăm.
Nu suntem în vacanță, nu trebuie să ne distrăm.
Ne mutăm.
California, după program.
Ceea ce era foarte important, pentru că, se pare, trebuia să mă duc la școală.
În trei zile.
Mi-am luat servieta și m-am îndreptat către școală.
Un liceu normal.
Vedeți, prețul înscrierii la o școală pentru copii supradotați aici în California,
era prea mare pentru bugetul familiei.
Dar servieta... era deja plătită.
În toată California,
eu sunt singurul copil care mergea la școală cu servieta...
Ca să fie și mai rău, mama a hotărât să rămână acasă,
ca să mă supravegheze.
Să se asigure că nu intram în niciun bucluc.
Da.
Pentru că întotdeauna trebuie să fii îngrijorat
de puștiul urât care poartă o servietă...
Michael.
Michael, nu mai merge atât de relaxat.
Michael, Michael...
Cum a ajuns asta pe...? Să o înlătur.
- Nu... - Michael, mai bine ai face ce zice bunica.
Sigur...
Toată lumea credea că este bunica mea.
- Norocosul de mine... - Dă-mi un pupic.
- Nu.
- Haide, dă-i mamei un pupic. - Nu.
- Dă-i mamei un pupic. - Niciodată.
- Dă-i mamei un pupic. - Întârzii la ore.
- Dă-i mamei un pupic. - Putem vorbi despre asta?
- Dă-i mamei un pupic. - Care-i rostul?
- Dă-i mamei un pupic. - De ce?
Ți-ai murdărit cămașa...
Bine, știți ceva?
O să sărim peste primele clase de liceu.
Nu s-a întâmplat nimic în afara faptului că a intervenit pubertatea,
și nimeni nu trebuie să vadă asta.
În afară de asta, aveam speranțe mari pentru clasele superioare de liceu.
Am scăpat de servietă.
Mi-am petrecut prima jumătate a primului an de debut, făcându-mi relații
incognito...
Omule, ție îți place muzica aia de albi, nu?
Da...
Ca de obicei, copii negri mă înlăturau imediat.
Dar, după un semestru de cercetări aprofundate,
am realizat că cea mai bună șansă o aveam cu cei care făceau skating.
A fost multă distracție...
V-am spus că...
Vineri seară a fost al doilea...
Ce facem noi?
Sâmbătă dimineața, am sărit gardul și am făcut skating.
Am făcut toate figurile... a fost o nebunie.
Ne-am distrat foarte tare, am pus muzică, erau toți acolo...
și deodată se deschide o ușă și iese din casă un gras dezbrăcat.
Țipa și era dezbrăcat complet.
Dumnezeule... Am fugit spre gard, toată lumea o luase razna...
În fiecare zi, Stephanie Robbins mă privea.
Fata aia perfectă îmi realiza prezența în fiecare zi.
Umbla cu skaterii și era una dintre cele mai dorite fete din liceu.
Și se uita fix la mine, mâncând o alună.
Nu s-a mișcat în tot acest timp.
Tipii populari, care nu se puteau întâlni cu ea,
se uitau la mine urât, când ea mă privea.
De parcă eram un mister, era o nebunie...
Apoi știți ce s-a întâmplat? Ghiciți.
Oricum nu aveam nicio șansă cu ea. Adică, erau mulți pretendenți.
Pretendentul principal, era prietenul ei, Chief.
Era în ultimul an.
Tipul este înalt...
Hei! De ce umbli cu gașca mea dacă nu ești skater?
Ei bine, cum aș putea să învăț să merg cu skate-ul,
dacă nu umblu cu gașca ta?
Știi?
Nu pot învăța dacă...
Intrasem.
- Ce mai faci, Mike? - Nu ca părul tău, Chief...
- Ești un nenorocit amuzant, Mike. - Și ai și curaj...
Chief vroia să o conduc la școală pe Stephanie când nu putea el,
deoarece ceilalți tipi din școală o priveau cu jind.
Ce fată...
Ce drăguț... Mulțumesc.
Valentine's Day este o prostie.
Chief nu-ți cumpără nimic?
Desigur că-mi ia, prostule... Ca și ceilalți tipi.
Asta nu schimbă faptul că Valentine's Day este o prostie.
Bine...
Asta este diferit. Ce anume te deranjează?
- Închipuiește-ți că ai o prietenă... - Bine, stai puțin...
De ce trebuie să ne închipuim? De unde știi că nu am o prietenă?
Nu te-am văzut cu nicio fată.
Există și femei care nu sunt în școala asta.
Ești conștientă de asta, da?
Există multe fete...
- Ai o prietenă? - Nu.
Bine. Să pretindem că ești prietenul meu.
Și că mi-ai luat ceva de Valentine's Day.
Aș deveni suspicioasă.
Este ca și cum mi-ai spune că poți fi un nemernic tot timpul,
atât timp cât, într-o singură zi, îmi cumperi ciocolată,
ceea ce oricum nu-mi face bine la siluetă,
și flori, cât pentru toată săptămâna. Este o prostie.
Bine, așteaptă... Deci pretindem că sunt prietenul tău?
Da, cred că da.
Mi-ai cumpăra ceva de Valentine's Day?
Nu aș face asta, dacă aș fi prietenul tău.
Nu știam că crezi că asta este o tâmpenie.
Bine.
Nu știam despre ce naiba vorbește jumătate din timp,
dar îmi plăcea să fiu cu ea.
Dar era Chief.
Lucrul bun era că Chief tocmai intrase în armată
și fusese trimis în Germania.
Primul pas în împlinirea visului lui de copil de a face parte din beretele verzi.
Mi-a dat instrucțiuni foarte precise.
Mike, vreau să ai grijă de prietena mea cât timp sunt plecat.
Ai grijă de ea pentru mine, bine?
Mike, știu că probabil o să crezi că este ciudat din partea mea să-ți scriu,
dar vroiam să știi că
prietenia ta a însemnat mult pentru mine.
Nu am mulți prieteni.
Chief crede că dacă aș avea prieteni, l-aș înșela.
Chief crede multe lucruri.
Știu că este prietenul tău,
dar nu a fost întotdeauna cel mai drăguț cu mine.
Este foarte gelos.
Când se întâmplă asta, de obicei mă bate.
Spune că nu intenționa asta.
Nu sunt atât de sigură...
Oricum, vroiam doar să-ți spun asta:
ești cel mai bun prieten pe care l-am avut... de mult timp.
Cu dragoste, Stephanie.
P.S. Dacă spui ceva cuiva de scrisoarea asta
și mă faci să mă simt prost, te bat de nu te vezi.
Stephanie s-a schimbat complet după ce a plecat Chief.
Era peste tot, vorbea cu toată lumea,
flirta cu tipii populari...
În pauză de masă nici nu mă mai puteam apropia de ea.
Intrasem din nou în obscuritate...
- Cum de nu ai vorbit cu mine astăzi? - Nu am putut.
Ai fost înconjurată toată ziua de loialii tăi slujitori.
De ce?
Ce faci?
De ce suntem aici înăuntru?
Dumnezeule... Este beată?
Dumnezeule, ce bine e...
Cu siguranță asta nu este ce se gândea Chief când mi-a spus să am grijă de ea.
- Ce înseamnă slujitor? - Nu este important acum.
- Ai citit scrisoarea mea? - Da. Da.
- Știi... nu am mințit. - Cine ar inventa așa ceva?!
Te plac cu adevărat. Tu mă asculți când vorbesc.
Te străduiești foarte mult să nu te uiți la sânii mei când vorbești cu mine.
Chiar așa fac. Da.
Nu... trebuie să plec.
Îmi pare rău.
Acum, desigur, sunt complet îndrăgostit de ea.
Nu din cauza a ceea ce tocmai s-a întâmplat.
Ei bine, a ajutat și asta...
Ne vedem puțin mai târziu.
- Hei, Michael! - Hei...
Nu te-am mai văzut de ceva timp.
Mă bucur că te-am văzut, pentru că vroiam să-ți cer niște sfaturi.
Da, sigur.
Crezi că ar trebui să rămân cu ora de spaniolă, sau să mă transfer la dramă?
Ce?
Ei bine, deja știu puțină spaniolă, și vreau să mă distrez, să fiu creativă...
Plus că am auzit că poți să înjuri cât vrei la ora de dramă și nu ești pedepsit.
- Serios? - Așa am auzit.
Știi că trebuie să fie o clasă la care să poți să înjuri fără să ai necazuri.
Deci ce crezi? Drama, sau spaniola?
Nu știu. Îți place să înjuri?
Nenorocitule! Bucată de rahat! Onanistule! Fiu de târfă! Idiotule!
Nu am vrut să te jignesc.
Mulțumesc. Cred că ar trebui să urmezi clasa de dramă.
Dai cele mai bune sfaturi. Ar trebui să te faci psihiatru.
- Crezi? - Desigur. Pa, Michael.
Psihiatru...
Psihiatru?
- Nu cred. - De ce nu?
Psihiatru, Michael?
Nu știi că negrii nu pot citi mințile altor oameni?
O regulă pe care nu o știam.
Parcă aveai coeficientul IQ foarte ridicat.
Se presupunea că trebuia să știi asta.
Oricum, cât de ridicat este coeficientul meu IQ?
- Nu trebuie să știi asta. - Care este problema ta?
De ce faci asta de fiecare dată când te întreb care este coeficientul meu IQ?
Pentru că nu vreau să ai capul mai mare decât este deja.
Deci acum nu aveam nicio idee cât este IQ-ul meu, sau dacă eram măcar bun la ceva.
Nu mă ajuta deloc.
Să-ți arăt mișcarea robotului.
Robotul...
- Deci ne despărțim, da? - Da, cred că da.
- Sper că rămânem în relații bune. - Nu văd de ce nu.
Bine.
- În regulă. - Bine.
- Ce faci? - Scuză-mă. Scuză-mă.
Michael, asta nu era în scenariu.
Încercam să improvizez.
Înțeleg...
Deci... ai decis să strici o scenă perfect scrisă.
Să renunți la scenariu și să te lansezi într-o improvizație.
La naiba cu regizorul, la naiba cu scenaristul!
Tot ceea ce contează este personajul.
Iar pentru tine, Michael, improvizația. Nu-i așa?
Cred că da...
Și ai... dreptate!
Bravo! Bravo!
Foarte bine, clasă. Foarte bine. Sunteți liberi.
- Deci îți place ora de dramă, nu? - Da...
Uite, îmi pare rău, Steph. Nu știu ce s-a întâmplat. Doar...
Părea doar ca ceva ce ar fi făcut personajul?
- Da. Da... - Este în regulă.
MiKe, să-ți spun ceva.
De 11 ani predau arta teatrului.
Dar se pare că industria divertismentului este interesată numai de de bârfă.
După cum spuneam, de 11 ani sunt profesoară.
În tot acest timp, nu am văzut niciodată un elev
care să pună atâta plăcere în munca sa,
atât de mult... "foc".
Mulțumesc?
Te-ai gândit la ceea ce ai vrea să faci, ca profesie?
De fapt, nu m-am mai gândit în ultima vreme.
Pentru că eu cred
că tu poți deveni un actor, un actor profesionist.
Știu că sună ciudat,
dar, Mike, ești talentat.
Ești foarte talentat.
Vorbesc serios.
Iar eu te-aș putea ajuta.
Exact, Mike.
Putem ajunge împreună în vârf.
Tu poți ajunge în vârf.
Și eu cred că te pot ajuta.
Aș vrea să le vorbesc despre asta părinților tăi. Ce crezi?
- Bine. - Da.
Arhitectură, terminat. Psihiatria, terminat.
Asta o să se termine înainte să înceapă.
Frumos... Ceva vechi din familie?
Ceva de genul... negrobilia?
Negro... cum?
- Fursecuri? - Nu pot...
- Eu o să... - Nu sunt pentru...
Ce...?
Scrisoarea dvs a fost atât de elogioasă.
D-le și d-nă Reed...
Fiul dumneavoastră este deosebit de talentat.
Trebuie să spun că nu am avut niciodată un elev ca el.
Și chiar cred fiecare cuvânt din scrisoarea aia.
În concluzie, cred că Michael are "ceea ce îi trebuie"
ca să reușească în industria divertismentului.
Sunteți sigură că este talentat?
Nu pare când te uiți la el...
Mulțumesc, mamă.
Sunt sigur că Michael v-a spus
că eu sunt actriță profesionistă.
Nu, nu, nu a menționat asta.
Da. Am o experiență vastă, atât pe scenă, cât și pe marele ecran.
La care am renunțat ca să pot să predau.
Ca să-mi mențin "instrumentul" atent.
Ce instrument?
Sunt vorbe de actor. Se referă la actorie. Nu?
Da. Desigur.
Deci nu ați mai jucat de mult timp, nu-i așa?
Ei bine, d-le Reed...
nu cred că am venit aici ca să fiu insultată.
Insultată? Nu m-am referit la nimic rău...
Nu...
Am venit aici și am acceptat această jignire,
iar acum, am ceva de spus.
Sunt cumva vedeta vreunui serial de televiziune?
Nu știu...
Nu!
Sunt cumva vedeta aclamată de critici
a vreunui viitor film?
Nu!
Dar asta minimalizează faptul
că sunt o actriță excelentă?
O actriță care este sigură
că îl va scoate din anonimat pe fiul dumneavoastră?
Va face imortal, etern, mica bucățică
de diamant neșlefuit din pământ?
Știu că m-ați lăsat să înțeleg
nu numai că nu vreți,
dar și că nu respectați asta...
- Fă ceva. - Ce...?
Nu mă conduceți la ieșire.
D-șoară Fremont, d-șoară Fremont, nu am vrut să spun asta.
Nu am intenționat să fiu lipsit de respect. Nu am ales cuvântul potrivit. Eu doar...
D-le Reed, am jucat un rol.
Am crezut că chiar este supărată.
Ați...?
Adică, Doamne, chiar am crezut.
Cortina...
Ar trebui să primiți un premiu Grammy sau alt premiu.
Sunteți... Este bună.
Știți, de asemenea a fost și spontan...
doar am improvizat...
Ceea ce, trebuie să spun...
este altul dintre rarele talente ale lui Michael.
- Deci d-șoară Fremont... - Vă rog... Gloria. Glo.
Glo...
Chiar crezi că este talentat?
Să vă spun ceva ce nu am mai spus nimănui niciodată.
Michael este mai talentat decât mine.
Ce mai zici de asta?!
Acum...
O să vă spun din călătoriile mele și din experiența mea.
Pe Michael îl așteaptă o "călătorie" măreață.
Pe care am să o împart cu el până la capăt.
Și cu fiecare dintre voi doi.
Michael...?
- Nu vreau. - Ia-i mâna.
Ia-i mâna. Ia-i mâna!
Ia-i... mâna...
Așa...
Vino cu mine. Lasă-mă să-ți arăt lumea mea.
- Știți ceva, d-șoară Fremont? - Da?
Este foarte frumos din partea dumneavoastră,
dar cred că o să revin la dorința de a mă face psihiatru.
Michael... nu te îngrijora. O să fii o vedetă.
Știu la ce vă gândiți.
Nu la asta.
Salariatul pe perioada de trei luni
Opt ani mai târziu. Poate zece.
Felicitări, Michael, pentru că ai ieșit primul la vânzări în departamentul tău.
Ai ieșit "Angajatul lunii".
Foarte bine, Michael.
Ce altceva mai primesc odată cu titlul de "Angajat al lunii"?
Pentru următoarele 30 de zile, vei putea folosi exclusiv
locul de parcare al "Angajatului lunii", din fața centrului.
Și desigur, vei primi insigna cu "Angajatul lunii".
Faith...
Felicitări, Michael.
Să nu lași ca eforturile de a face afaceri cât mai bune,
să nu-ți permită să te bucuri de acest moment.
Bine.
În regulă, să...
La treabă, echipă de vânzări.
Hei, îmi place cum îți vine insigna...
Amintește-ți, "Puterea negrilor".
Deci acum lucrez în domeniul venitului brut?
Venit brut...
Venit brut. Venit brut!
Nu puteam nici să spun asta
în primele șase luni.
Nu era ceea ce plănuisem eu.
Și totul mergea atât de bine...
Chestia cu actoria mergea bine. Era grozav.
D-șoara Fremont m-a dus chiar și la cursul ăla de actorie.
Dar... ce s-a întâmplat?
Bine, să începem.
Gândește-te la ceea ce se petrece cu adevărat în scena asta.
Amintește-ți, Michael: focul...
pasiunea...
și lasă-te pe mâna maestrului.
- Da, bine. - Bine.
Chestia ciudată la asta, nu era că profesoara mea era colega mea de clasă.
Ci că părinții mei au fost de acord cu asta.
Acțiune!
De ce nu ai venit la meci? Știi cât de mult înseamnă fotbalul pentru mine.
Știu, iubitule...
Atunci... de ce nu ai venit la meciurile mele, mamă?
Bine, bine. Să ne oprim.
Michael, ce se petrece cu adevărat în scenă?
Vroiam să vină la meciurile mele.
Nu, nu, nu... Nu vrei...
Nu vrei să vină la meciuri. O vrei pe ea.
Nu, nu vreau asta.
Desigur că vrei asta.
De aceea ai venit la ea.
O vrei...
O dorești...
Știi...
cât înseamnă fotbalul pentru mine...
Știu, iubitule... Știu...
Ai nevoie de ea... O vrei...
Bine, amice...
Joacă rolul mamei mele.
Despre ce crezi că este vorba în "Macbeth"? Despre război?
Haide, Michael...
Fiecare fiu dorește să își cucerească mama.
Să o aibă.
Uneori, uneori, este doar mama ta.
Nimic mai mult.
Uneori te înfurie
și tot ceea ce vrei să faci este să strigi:
"Târfa naibii!"
Iar uneori, uneori...
este doar o femeie.
Despre asta este vorba în scena asta.
Tensiunea sexuală...
Michael... Michael, ești un puști talentat,
o să te descurci bine.
Dar vreau să te gândești la asta
pentru săptămâna viitoare.
Iar tu...
Nu mai este doar o dramă...
Arată-mi mai mult...
Sper că nu este neplăcut pentru tine să joci scena asta cu profesoara ta de dramă.
În special având în vedere "atenția" pe care trebuie să o creezi.
Vreau să retractez ce am spus mai devreme.
Ea era cel mai ciudat lucru în chestia asta.
În regulă, oameni buni. Atât pentru acum.
Unii dintre voi sunt foarte buni.
Unii dintre voi sunt groaznici.
În regulă. Este timpul pentru exercițiul cuvântului.
Cuvântul de astăzi este "Comerband".
Este doar o unealtă, nimic mai mult.
Aveți cuvântul, folosiți unealta și obțineți ceea ce vreți.
- Cine vrea să înceapă? - Eu vreau. Eu vreau.
Să-mi ascut instrumentul. Să-mi ascut instrumentul...
- Comerband. - Comerband.
- Comerband!
- Comerband... - Comerband.
- Comerband? - Comerband...
- Comerband. - Comerband...
- Comerband...
În ciuda a toate astea, s-au întâmplat două lucruri la cursul ăsta de actorie.
Am aflat că eram priceput la ceva.
Adică adoram să joc la cursul de actorie.
- Apoi... - Michael, să vorbim puțin...
O să trec direct la subiect.
Cred că ești fantastic.
Ai jucat piesa aia de liceu groaznică, minunat.
Soția mea este impresar.
Cred că este timpul ca voi doi să vă cunoașteți.
Vorbești serios?
"Călătoria" ta începe...
- Comerband... - Comerband...
- Comerband. - Comerband...
Știu, știu...
Comerband...
Știu, știu...
Aveam un impresar, știam ce vroiam să fac și chiar făceam asta.
Singura problemă era că încă eram eu. Și că eram negru.
Aici e chestia...
Vă pot ajuta cu ceva?
Nu, nu... De ce? Eu doar...
Șunca aia tocmai a căzut din rochia ta?
Nu.
Hoț de magazin în raionul șapte.
Înțelegi despre ce vorbesc?
Știam că târfa aia o să-mi fure șunca.
Nu poți să ai încredere în oameni în jurul cărnii de porc.
Bine... Unde să pun asta?
Pune-o pe masa aia, omule! Trebuie să mai tai niște grăsime de pe carne.
Ce părere ai de aranjamentul meu?
Înțelegi ce spun? Eu am aranjat toate astea.
Am scobitori colorate, am tăvițele argintii...
Încerc să fac lucruri mari în locurile mici. Înțelegi?
- Hei, gustă niște șuncă. - Nu, nu...
- Da, da, este bună. Încearcă asta. - Bine.
Așa arată?
Este gustoasă.
După cum spuneam... ca actor, eram negru... și totuși alb.
Având în vedere că puteam obține numai roluri de negrii,
nu era bine pentru mine.
Adică, nu că nu am încercat...
Nu crede că mă cunoști, băiete.
Aici în stradă există cauză și efect. Înțelegi ce spun?
Urmărești știrile? Ele îți arată doar cauza.
Eu o să-ți arăt efectul.
În regulă... Michael.
Lasă-mă să... Asta a fost...
De unde ești?
Este timpul ca Michael să-și joace rolul de negru.
Bine. Dacă Michael nu răspunde la aceste întrebări,
așa cum ar răspunde un negru, este sigur că directorul de casting
nu-l va mai chema probabil la nicio altă audiție.
Bine? Să începem jocul.
Michael tocmai a fost întrebat de unde este.
Sunt originar din nordul Philadelphiei.
- Judecătorul? - Philadelphia?
Răspunsul corect era "Din ghetou".
Da, familia mea s-a mutat aici din vara dinaintea clasei a șaptea.
Locuim chiar în West Valley, peste munte.
Cum a fost schimbarea pentru tine?
Grozav. Am putut cunoaște oameni din toate rasele,
am putut să văd de unde vin toți.
Cred că mi-a folosit în actorie.
Michael, îmi pare foarte rău.
Cel mai bun răspuns ar fi fost: "Îmi e greu să fiu departe de negrii mei".
Bine, a expirat timpul... Rămâneți negrii!
Am început să realizez că neluând partea nimănui și neurând pe nimeni,
era un mare risc pentru mine.
Apoi, într-o zi am gafat
și am lăsat ca o prostie a limbii engleze să-mi iasă pe gură.
Dar producătorii au fost plăcut surprinși
și mi-au dat un rol într-un serial TV.
Aveam rolul unui negru.
Trebuia să fiu mai fericit. Nu-i așa?
Întotdeauna am știut că o să reușești, iubitule.
Întotdeauna am știut.
Unde este "Pasărea" mea?
Hei, tată...
Episodul de ieri a fost amuzant.
Cum de ești atât de amuzant...?
Știți, ar trebui să veniți pe platou să vedeți în direct.
De ce am vrea să venim pe platoul de filmare?
Ca să vedeți ce fac eu? Să mă vedeți pe mine?
Nu...! Haide...
Avem o surpriză pentru tine.
Hei, dragă, ce mai faci?
Ce mai faci?
Ai să mă iei și pe mine, nu-i așa?
- Bine. De ce nu ești în Philadelphia? - Vacanța, dragă.
Uite, fratele meu este la TV. Cum să nu vin la Hollywood?
Știi ceva? Ar trebui să mă iei cu tine la studio, ca să fiu văzută.
Ești atât de amuzantă...
Uite, sunt niște scrisori pe care trebuie să te uiți.
- Astea sunt broșuri pentru case. - Au venit gratis.
Sunt sigur că broșurile pentru case...
O vreau pe asta!
...cu case frumoase, și cu o săgeată îndreptată spre una din ele,
și cu un bilet cu "O vreau pe asta!",
nu vin prin poștă, mamă.
Uită-te cât de frumoase sunt.
Uite, lasă-mă să-ți arăt.
La asta, faza doi nici nu a început încă.
Nu este minunată?
- Și trebuie să-ți investim banii înțelept. - Da, Michael, serios.
Bine. Teresa, să pretindem că ești încă în Philadelphia.
Nu ar trebui să fii acolo? Nu ai acolo un fiu pe care ar trebui să-l crești?
Te rog... este aproape mare. Este în regulă.
12 ani nu înseamnă că este mare.
Nu te îngrijora de el, bine?
De ce nu aș avea și eu o casă? Adică noi să avem o casă...
Adică toți ceilalți au câte ceva.
Iar eu și cu tatăl tău nu vedem niciun ban.
Treaba cu banii...
Știi, mamă... de când m-am mutat, nu ai venit să mă vezi niciodată.
Dar te văd acum...
Pentru că vrei o casă.
Bine. Știi ceva, Michael?
Bine? Alo? Știi ceva? Trebuie să ai grijă ce spui.
Bine? Atâta spun, pentru că, știi tu...
mă superi. Și nu am să mă mai pot distra la cumpărături.
Ei îmi vroiau banii pe care nu îi aveam.
Vedeți... să vă explic ceva.
Nu eram vedeta acestui serial TV.
40% din bani se duceau direct la guvern.
Alți 10% reprezentau comisionul agentului.
La final, câștigam mai puțin decât un gunoier.
Iar familia mea se purta de parcă aș fi câștigat la loterie.
Știți cum este? Să ajungi din fiu, linie de credit?
Foarte nasol.
- Lucrezi aici? Alo? - Da, lucrez.
În regulă. Atunci... unde erai?
- Alo? - Îmi pare rău, vă pot ajuta cu ceva?
Da. Telefonul ăsta pe care mi l-ai vândut, e prost.
Este un rahat. Nici măcar nu pornește.
Mike, i-ai luat numărul de telefon...?
În regulă, încercam și eu...
Jur că oamenii vin aici cu o atitudine nepotrivită...
Bine, ascultați... Știu că voi vindeți telefoane ieftine
pentru că cei care cumpără de aici sunt sărmani...
- Dar nu toți suntem săraci. - Cui îi spui tu sărac? Îmi spui mie, fată?
Pentru că jur că...
Hei, Baker? Baker...
Ia uită-te la asta, omule...
Tocmai îi explicam lui Michael că sunt multe tipuri de clienți.
Și că mie îmi place să interacționez cu clienții,
pentru că îmi plac provocările, înțelegi ce vreau să spun? Îmi place...
Nu este încă disponibil niciun loc de manager.
Băiatul ăla alb e un nenorocit...
Bine. Alo? Cândva astăzi...
- Telefonul funcționează. - Funcționează.
Ce naiba a fost asta?
Pentru că am apăsat butonul ăsta 4 săptămâni și nu s-a întâmplat nimic.
Asta pentru că ăla este butonul "Send". Trebuia să apăsați butonul "Power".
Chiar și eu știam asta. Înțelegi ce vreau să spun?
- Da... Pow... Da... - Tâmpiților.
Hei, fiecare are unul.
Nu îmi vine să cred ce pot face oamenii câteodată, omule...
Să-ți spun ceva, omule. Aici nu este Hollywood. Știi ce vreau să spun?
Aici nu mai ești într-un serial TV. În trecut ai avut momentele tale de glorie.
Dar s-a terminat. Aici, este viața reală.
"Cost Surplus".
Indiferent cine ai fost...
Am făcut greșeala să spun că am fost cândva la TV.
De atunci, Angel face mișto de mine.
Are dreptate, totuși.
Adică, având în vedere ceea ce eram, nu trebuia să fiu... aici.
Am fost într-un serial de succes.
Să fiu într-un serial de succes, a avut și avantaje.
Cel mai rapid avantaj, a fost să fiu în cluburi în care nu aveam ce căuta.
Beam alcool, deși să beau, era încă ilegal la vârsta mea.
El era Tony Hancock.
Noi eram singurii din clasa de actorie,
care nu aveam încă vârsta nici măcar ca să închiriem o mașină.
Am devenit cei mai buni prieteni și colegi de cameră.
Dar, vedeți, problema în a avea cel mai bun prieten unul ca Tony,
era că arăta mult prea bine, avea darul vorbirii și înnebunea fetele.
Adică, eu eram la TV, dar el era vedetă.
- Michael, pot să vorbesc cu tine? - Cu mine?
Adică... ce-i?
Ei bine, cum să-l fac pe Tony să vorbească cu mine?
Ei bine, invită-l la dans.
Știi, în felul ăsta îl vei îndepărta de celelalte fete, care...
Și va fi numai al meu... O idee foarte bună.
Ești foarte deștept, Michael. Îmi ții poșeta?
Oamenii ăia nu sunt familia ta.
O să vezi.
Când ai nevoie de dragoste necondiționată, familia este acolo pentru tine.
Nu oamenii ăia de la Hollywood.
Îmi spuneai "Urâtul" când eram mai mic.
Încercam să te fac să nu ți se suie la cap.
A funcționat.
Hersch, îl auzi pe d-ul TV? Nu mai are nevoie de familia lui.
Cum ziceți voi...
Cum zicem? Cum zicem, Michael? Ca factura asta de telefon.
Ce fel de a vorbi este ăsta?
Tatăl tău și cu mine, nu cunoaștem pe nimeni în Bel-Air.
Trebuie să o spui în felul ăsta?
Nu poți veni aici și să dai genul ăsta de telefoane.
Mamă, ce vrei? Vrei să plătesc factura? Cât este?
- 178,52$. - Ce?
Mamă, telefonul dat de mine este în valoare de 2,49$.
Dacă vrei să plătesc întreaga factură de telefon, spune asta direct.
Înțeleg din tăcerea ta că vrei să plătesc întreaga factură telefonică.
Și amintește-ți, Michael. Familia te iubește.
Cât este ceasul? De ce nu m-a trezit nimeni?
Michael, ești tu care ai crescut atât?
Bunico, nu te-am mai văzut de mult. Ce mai faci?
Sunt aproape în regulă, puiule.
Cum de nu mi-ați spus că vine Michael în vizită?
Michael vine în vizită.
Scumpule...
Mă bucur să te văd.
Am gâtul uscat. Adu-mi ceva de băut.
Nu o înțeleg pe mama ta, câteodată.
Hersh, îmi poți explica comportamentul soției tale?
Nu, mamă, nu cred că pot.
- Ce naiba este în neregulă cu tine? - Nimic.
Ți-am spus că am gâtul uscat, știi ce înseamnă cuvântul "Uscat"?
Da, de aia ți-am adus asta.
Asta este limonadă, copilă.
Orice prost de pe stradă știe că dacă bei limonadă ți se face și mai mare sete.
Și acidul din asta, o să-mi ridice tensiunea până la tavan.
Asta urmărești?
Sau vrei doar să beau întreaga zi, ca să stau la toaletă toată noaptea?
Numai asta aveam în frigider. Și apă.
Dacă ești atât de leneșă, încât să ai un singur fel de băutură în frigider,
ce te-ar face să o alegi pe cea care îți face să-ți fie sete mai mare?
Știți, nu ar fi trebuit să mă bucur atât de chestia asta,
dar, la naiba, nu mă puteam abține.
Dumnezeule, Dumnezeule...
Când te gândești cât timp irosești neținând aprovizionat frigiderul...
Ai putea să folosești timpul ăla, cu părinții tăi...
Ți-am spus, mamă, nu îmi pasă de chestiile astea.
Este evident.
Știu. Îți este comod într-o casă neatrăgătoare.
Aceia dintre noi care avem la ce să ne uităm, ne ținem aranjați.
Se pare că este o abilitate din familie...
- Pot să-ți aduc altceva? - Da, niște apă.
Dumnezeu știe, că nu o poți confunda...
Rămâne de văzut, nu-i așa?
Aș vrea și eu un pahar cu apă, mamă.
Mulțumesc...
Doar că am privit limonada aia și îmi vine să mă duc la baie.
Mulțumesc, mamă.
Am fost invitat la premiera noului film al lui Harrison Ford.
Vreți să mergeți?
Nu, mulțumesc.
Asta a continuat următorii trei ani.
Familia mea nu era interesată de persoana mea.
Apoi serialul TV a fost anulat.
Depui atât de mult efort să pornești un serial TV,
încât uiți că ar putea fi anulat.
Dar tot vroiam să fiu actor și nu vroiam să mă ratez.
Mai mult...
Ce naiba...?
Asta... a fost un urinat bun.
Cred că glumești...
Ce naiba mai este asta acum?
- Lucrezi aici, nu-i așa? - Da.
Bine, pentru că trebuie să...
Acolo mi s-a spus că aici se fac retururi. Deci...?
Deci... ce?
Deci vreau să returnez asta.
Vrei să spui că ai cumpărat asta de aici?
- Nu este evident? - D-le, nu vindem motoare de mașini.
De niciun fel. Niciodată.
- Deci ce încerci să-mi spui? - O să reformulez.
Nu vindem motoare de mașini, de niciun fel, niciodată.
Faci pe deșteptul cu mine? - Nu. Nu. d-le, deloc.
Absolut deloc.
Deci, unde vrei să-l pun?
Probabil ai putea să-l pui la loc în mașina ta.
- De ce aș face asta? - Încearcă.
Îmi pare rău. Unde rămăsesem?
Da... nu vroiam să fiu un actor prost.
Michael, am nevoie să ai grijă de Faith.
Întreabă-mă despre Mine/Perne
Faith le vorbește clienților despre cumpărarea produselor. Iarăși.
Vreau să o împiedici să facă asta.
- Nu este asta treaba ta? - Nu vorbesc în momentul ăsta cu ea.
Mă sperie.
M-a văzut mâncând o felie de pizza și mi-a spus că am înghițit multă grăsime,
și că inima mi s-ar putea opri în orice moment.
Nu am nevoie să aud asta când mănânc pizza.
În regulă... Nu te enerva.
Uite, ea este singura persoană care înțelege sistemul computerelor.
Du-te acum, este acolo. Pe undeva.
Este nebună.
- Are cameră video? - Nu.
- Își schimbă culoarea? - Nu.
- Se face roșu? - Nu.
- Are certificat QUOIS? - De fapt, nu are certificat QUOIS, dar...
Termină!
Am auzit că sunt foarte bune, nu au nevoie de certificat QUOIS.
Bine, îl cumpăr.
Ai grijă. Am văzut un reportaj la știri despre o fată
care a făcut o fotografie la o benzinărie împreună cu prietenii ei...
Lumina blițului a generat o scânteie,
care a aprins vaporii de benzină.
Era foc peste tot...
Nu, asta nu se poate întâmpla niciodată...
Să nu faci niciodată o fotografie când alimentezi cu benzină.
Decât dacă știi un loc care tratează arsurile prin apropiere...
Mă mai gândesc.
Nu poți spune oamenilor povestiri horror despre lucrurile pe care vor să le cumpere!
Îi faci să nu mai dorească să le cumpere.
Nu am să mint oamenii.
Să minți...? Despre ce vorbești?
Clienții nu întreabă cât de periculoase pot fi produsele.
Alo?
De ce te gândești mereu numai la lucruri groaznice?
Dacă te poți gândi la vreo bucurie pe care vrei să o spui, anunță-mă și pe mine.
Oricum... să ne întoarcem la mine și la viața mea de rahat.
Așa cum am încercat să vă spun mai devreme,
vroiam să iau actoria în serios.
Cu profesori serioși.
Dar în lumea reală, eram tot gangsterul numărul patru.
Să nu crezi că mă cunoști, băiete...
Hei! Hei!
Pe unde ai fost? Ascultă...
Crezi că chestia asta este ușor de cărat?
Tot trebuie să returnez asta.
Nu ai cumpărat ăla de aici. Noi nu vindem motoare de mașini.
Deci cam cât crezi că va dura? Mai am și alte treburi, știi?
- Câinele... are un hematom în ureche... - Bine, bine...
- Mereu are... - Bine, bine...
- Rezolvă tu, pentru că eu am... - Bine, bine...
Oricum, eram chemat la audiții din ce în ce mai rar,
actoria ajunsese să fie aproape inexistentă.
Hei...
După ce proprietarul a primit cu întârziere chiria pentru a doua oară,
mi-a lăsat anunțuri la ușă.
Nu mai lucrasem nimic de peste un an, impresarul mă abandonase...
Mi-a spus că agenția de impresariat se îndreaptă într-o nouă direcție.
Bănuiesc că spre alți actori, care primeau roluri.
Eu nu făceam parte dintre ei.
Hei, Michael? Michael!
Hei, am găsit cutiile astea de bere la toaletă.
Crezi că Baker...?
Înțelegi ce vreau să spun?
- Ajută-mă. - Da, da...
Nu, tipule, un puști fură cutiile de bere și se îmbată.
Vorbești serios?
Un puști fură berile? Este berea atât de bună aici?
- Știi ce vreau să... - Dă-mi cutiile.
Da, da, poftim...
- Uită-te după un puști beat, bine? - Sigur, sigur...
Unde... unde crezi că ar putea să fie?
Știu că sună aiurea...
Caută unde vindem berea.
Corect...
Ești deștept, ești ager...
- Angel? - Ce?
- Berea... - Da, da, da...
- Partea aia a magazinului... - Înțeleg.
Acum e bine...
Nu l-am deschis. Ce ești tu, un robot?
Nu putem primi marfa înapoi după 30 de zile...
Nu, nu, nu... Bine... Ești surdă?
Ești? Pentru că nu l-am deschis.
- Nu putem primi marfa înapoi după 30 de... - Îmi pare rău...
Am auzit din greșeală. Ne scuzați o secundă?
Ce?
- Care este problema cu tine? - Vor să-mi schimb data nunții.
Nu vor să-mi dea zilele libere pe care le-am cerut ca să mă mărit,
pentru că nu au suficienți oameni.
- Nu știam că te măriți. - Nu mă mărit.
Dar ei nu știu asta. Eu am folosit asta ca scuză ca să obțin niște zile libere.
Știi că poți să-ți iei zile libere și fără să te măriți?
Contractul de angajare stipulează foarte clar
că îți poți lua liber câteva zile consecutive numai în cazul căsătoriei,
deces în familie său boală psihică.
Bine, pleacă acum.
Casa numărul patru este deschisă.
- Grozav. - Mulțumim.
Îmi pare rău, mă întorc imediat.
Ridică-te!
- Îmi pare rău, îmi pare rău. - Michael?
Mamă, ce cauți aici?
Mamă? Ascultă, aici dau mâncare gratis.
- Michael... - Da, odihnește-te. Îl prind eu...
Dumnezeule, Dumnezeule... Lucrezi la "Cost Surplus".
"Curăță raionul zece. Curăță raionul zece"...
Tu ce naiba cauți aici?
Este aici cu mine. Trebuie să vorbim.
"Cost Surplus" vă lasă să beți în timpul serviciului?
- Nu este a mea. - Negarea este prima etapă.
Michael, bei...?
Nu!
- Ce? L-am prins! - Nu am...
Haide, să mergem. L-am prins, frate.
Trebuie să mă întorc la muncă.
Michael? Michael!
- De ce nu ne-ai spus că lucrezi aici? - Mamă, te rog...
Nu m-am făcut de râs destul pentru o singură zi?
- Sora ta pleacă mâine. - Slavă Domnului!
- Adică, să ai un zbor plăcut. - Are nevoie de un serviciu.
Da... Vezi... am cumpărat mezeluri din țara aia olandeză, Pennsylvania.
Vreau să le vând...
Vreau să-mi faci o reclamă, bine?
O să se numească "Mezeluri Mama T." Iar eu sunt Mama T.
Acum, știu că părul tău nu arată bine, dar ai fost într-un serial TV.
- Odată... - Nu.
Știi ceva? Oricum nu vroiam să apari în reclama mea.
- Michael... - Bine, ascultă...
Pari singura persoană care lucrează aici care are ceva minte.
Așa că... mă poți ajuta, te rog?
O să te ajut. Desigur. Am nevoie de un minut.
- Bine... - Îmi pare rău, dar mai târziu.
- O să continui să mă ignori? - Te-ai uitat prin prejur?
Aici nu este un platou de filmare. Bine, mamă? Nu joc un rol.
Lucrez la "Cost Surplus". Da, sunt angajat la "Cost Surplus".
Ca urmare, n-am timp să o ascult pe Teresa cu povestirile ei stupide despre mezeluri...
Îți pasă măcar de ce mi se întâmplă? Că visurile mele s-au sfârșit?
Scuzați-mă, știți cumva unde sunt cipsurile cu tortilla?
- Da, sunt chiar aici, la raionul cinci. - Michael?
Michael Reed? Sunt Stephanie Robbins din liceu.
- Dumnezeule... - Bună.
- Dumnezeule...
- Mă bucur să te văd. - Și eu mă bucur să te văd.
Îmi pare rău, nu am vrut să întrerup, dar am fost în liceu împreună.
- Par foarte nervoase. - Întotdeauna sunt așa.
- Cipsuri cu tortilla... Chiar pe aici... - Uite, nu îmi pasă. Mă bucur că te văd.
Uite cartea mea de vizită. Sună-mă, mi-ar plăcea să ne întâlnim.
- Bine. - Te las să te întorci la muncă.
- Pa. - Pa.
Stephanie Robbins...
Miroase cartea aia de vizită?
- Ai terminat? - Mamă...
Tatăl tău nu se simte bine.
Pentru că nu ascultă ceea ce îi spun doctorii.
Știi cine va ajunge să-l îngrijească?
Eu.
Singură.
Toți ceilalți se dau la o partea, pentru că au viața lor.
Iar eu te rog să faci ceva pentru sora ta, și tu te uiți la mine de parcă aș fi nebună?
De parcă rugându-te să o ajuți pe sora ta
nu ar însemna să mă ajuți pe mine și pe tatăl tău.
Pentru că "visele tale s-au sfârșit"...
Bine. Bine...
O să o ajut pe Teresa să vândă mezelurile "Mama T."
- Cum vreți... - Mulțumesc, Michael.
- E în regulă, mamă. Spune-i să mă sune...
Michael, nu știu
de unde ai sufletul ăla mare...
Cred că de la tatăl tău.
Pentru că amândoi știm că nu de la mine.
Nu mai mănâncă.
Medicamentele pe care i le dau nu își mai fac efectul.
Vroiau să-l interneze, dar tatăl tău este încăpățânat.
Știa că este bolnav. I-au prescris un regim.
Am respectat regimul în mod strict.
Dar pleca și se ducea să-și cumpere ce vroia el.
Cum... poți să nu faci exercițiile prescrise,
să nu ții regimul, știind că ai diabet?
Cum poți face asta?
Trebuie să mă duc să o sun pe Teresa.
Hei, tată...
- Hei, cine e? - Sunt eu, tată.
- Tu ești, Michael? - Da.
Cum ești tratat?
Am întrebat cum te tratează aici.
Nu mi-am mâncat masa de prânz...
Mama ta mi-a deschis televizorul.
Rula filmul "The Godfather".
- Și tu l-ai văzut? - L-ai văzut?
Sigur că da.
Da, Marlon Brando...
"On the Waterfront" rămâne filmul meu preferat cu el.
"Puteam să fiu cineva".
Mike...
- Ești amicul meu. - Așa este, tată.
Întotdeauna vom fi amici.
Dar ești și fiul meu.
Un fiu de care sunt mândru.
Ei bine, să fiu sincer, tată...
Nu mai sunt actor.
În sfârșit mi-am luat un serviciu adevărat.
Da...
- Îți place serviciul tău adevărat? - Nu.
Dar nu trebuie să-ți placă serviciul, nu-i așa?
Michael, toată lumea doar se uită la seriale.
Tu ai fost acolo. Fiul meu!
Zâmbindu-mi. Și numele tatălui tău era pe ecran.
Ai făcut asta posibil, băiete.
Ai avut curajul să-ți asculți inima.
Și ai ajuns pe ecranul TV.
Da, dar, tată... Aș fi vrut să pot să...
Nu am câștigat destul ca să...
Dacă lucrurile ar fi mers cum am vrut eu,
știi... poate că aș fi fost bogat.
Da, poate mi-aș fi putut permite să-ți ofer un tratament mai bun, sau...
Poate nu era încă vremea ta.
Dar trebuie să-ți păstrezi curajul ăla.
Asta este ceva ceea ce eu nu am putut să fac niciodată.
Tot ceea ce inima îmi spusese să fac,
m-a speriat.
Nu am mai ascultat-o.
Aș vrea să fi avut ceea ce ai avut tu.
M-ai făcut mândru, fiule.
Și indiferent de cât te-au înnebunit mama și sora ta,
sunt la fel de mândre de tine.
Ești amicul meu.
Da, tată.
Întotdeauna voi fi amicul tău.
Subtitrare realizată de Avocatul31 www.subtitrari-noi.ro
Când pierzi pe cineva pe care îl iubești
și imediat după aceea ți se spune cum ești văzut...
Te schimbă în modul în care te vezi.
V-am spus de la început că am să vă spun povestea mea.
A trebuit să o fac cu puțin realism.
Deci nu este nimic înfrumusețat aici.
Sunt doar un tip care și-a urmărit visul
și-a asumat riscul și a pierdut.
Mamă, unde vrei să pun cumpărăturile astea?
Acolo...
Ce s-a întâmplat?
O să fii unchi din nou.
Sora ta este însărcinată.
S-a măritat?
Locuiește împreună cu tatăl copilului?
- Știe cine este tatăl copilului? - Nu.
Dar îi pune muzică copilului, ceea ce i-am spus eu.
Copilul ăla va fi deștept ca tine.
Apropo, cât de deștept sunt?
IQ-ul meu. Care este?
Ce mai contează acum?
Ți-e frică că am să mă duc mâine la școală și o să mă dau mare în fața colegilor?
Spune-mi doar care este.
- Este mare. - Cât de mare.
165. Asta mi-au spus.
- Îmi pare rău, cât? - 165.
Cred că așa mi-au spus, 165.
Ce...? Eu...
165? Am un IQ de 165?
- Asta înseamnă... geniu... - Da.
Nu pot să cred asta.
Am fost un geniu. Am fost un geniu și tu nu mi-ai zis?
Ce va fi, va fi, Michael.
Ce naiba înseamnă asta: "Ce va fi, va fi"?
E dintr-un cântec. Cum se numea...?
Ce va fi, va fi...
Bine. Mulțumesc. Cunosc...
Înțelegi...? Dumnezeule...
Bine. Toată frustrarea pe care am avut-o în cariera de actor,
nu trebuia să o am.
Puteam să fac orice.
Puteam să fiu doctor, cercetător, puteam să fiu... Bill Gates.
Dumnezeule...
Ce încerci să spui? Tu ai vrut să te faci actor.
Nimeni nu te putea face să te răzgândești.
Asta pentru că orice vroiam să mă fac, se termina chiar înainte să înceapă.
Așa ai făcut mereu.
Despre ce vorbești?
Mă întreabă femeia care mi-a dat porecla "Urâtul".
Erai urât.
Știi, chiar dacă ai fi crezut că singurul tău fiu era hidos,
Dumnezeule, găseai alte căi să-mi înlături mândria.
Nu are legătură nici măcar nu IQ-ul. Ai înțeles?
E vorba de faptul că nu te-ai gândit niciodată
să faci ceva care să mă susțină puțin. Nu-i așa?
Te-am susținut foarte mult.
- M-ai susținut? - Da, așa am făcut.
Mi-ai spus că nu pot fi arhitect, pentru că toate clădirile s-au construit.
Ei bine, așa este.
Nu puteam să fiu psihiatru pentru că negrii nu puteau citi mințile altor oameni?
- Ei bine, nu putem... - Chiar dacă...
Dacă nu ai vrut să-mi spui despre IQ-ul meu,
măcar mă puteai încuraja să mă duc la facultate.
Ceva...
- Nu vroiam să ți se urce la cap. - Și am ajuns în situația asta.
Fără pic de mândrie.
Nu trebuia să spui asta.
Te porți de parcă te-am făcut să pierzi ceva.
- Vorbim despre ceva... - Mamă, trebuie să răspund.
Iar tu îmi spui că nu am avut grijă de tine când erai copil.
Nu am spus niciodată nimic despre mărimea capului tău.
Nici când erai copil...
- Alo? - Când erai copil mic, da...
Am făcut remarca că aveai capul mai mare decât ceilalți copii mici.
Dar așa era. Era gigantic.
Dar nu m-am plâns niciodată,
pentru că întotdeauna am crezut că ești un copil minunat.
Da, erau momente când te găseam foarte enervant,
dar ce mamă nu face la fel?
Ce mamă nu zice, în decursul timpului,
despre copilul ei: "O să-l pocnesc pe copilul ăsta"?
Dar tu nu ai fost unul dintre copiii ăia nesuferiți, ai fost un băiat bun.
Așa că nu văd de ce mi-ai reproșa așa ceva.
Ca să... Vrei să mă faci să mă simt rău?
- Încerci să mă faci să-mi pară rău... - Felicitări...
Pentru că nu ai cum.
Știi de ce?
Pentru că mi-am crescut sora, am crescut-o pe sora ta...
Am făcut asta fără nimic. Nu am avut niciun ban. Ascultă...
Să-ți spun ceva.
Poți să aștepți puțin?
- Nu am avut niciun ban... - O secundă?
Mamă, trebuie să vorbesc.
Să recunoaștem. Este nebună.
Dar am un impresar la telefon care vrea să se întâlnească cu mine.
Am telefonul lui Stephanie Robbins.
Adevărul este că, dacă aș fi știut că sunt un geniu,
nu aș fi făcut nimic diferit.
Ce este în neregulă cu vânzarea mezelurilor?